Traducerea și adaptarea dobricac@yahoo.com
Știrile dimineții sunt dedicate localizării
epavei avionului căzut pe, Mont-Blanc.
Au fost organizate echipe de salvare pentru a urca la locul dezastrului.
Avionul era într-un zbor de rutină între Calcuta și Paris.
Până acum n-avem nicio știre despre posibili supraviețuitori.
- Pariam că nu mai vii. - E drum lung.
Ăsta e, Mont-Blanc?
Da. De ce?
Avionul acela s-a prăbușit acolo.
Da? Hai să mâncăm.
Bună ziua, domnule.
Dl. Magnus, proprietarul hotelului.
- Încântat. - Bine-ați venit, Dle.
Puteți să puneți bagajele drei în mașină și să-mi aduceți nota.
Imediat, Dle.
E minunat că ai condus atât ca să mă găsești.
- Ești foarte drăguț. - Mai ales în asemenea circumstanțe.
- Am venit prea devreme sau prea târziu. - Ce vrei să spui?
Am văzut că se uită la tine, tot timpul. Mă înșel?
Dacă devii gelos oricând vorbesc cu un bărbat...
Sunt prea bătrân ca să fiu gelos.
Oricum, mă faci mai ușor să-ți spun adio.
Sunt sătul de tine și de obiceiurile tale.
Într-o zi am să-ți spun adio, când vom fi acasă.
Poate vrei să-mi spui acum.
Va fi o surpriză pentru tine.
Tu de colo! Băiete!
Ai distrat-o pe dra foarte bine zilele astea.
Vrea să-ți mulțumească pentru asta.
Nu spui mulțumesc? Nu-i spune-i mulțumesc drei?
Mulțumesc.
- Bună, Zackery. - A... Bună ziua, Maria.
Te-ai întors, nu? Și cu toată familia.
- Și cu toate sănătoase. - Să-mi dai mie să torc lâna
și vom împărți ce țesem ca anul trecut? - E-n regulă.
Și să nu uiți acoperișul meu.
Vine zăpada iar șindrila e ruptă. Mi-ai promis că o repari.
- Am să vin s-o repar. - Vino sâmbătă.
Și stai peste noapte.
Putem să mergem împreună duminică la biserică.
- Nu știu dacă pot. - Am să-ți dau cel mai bun pat.
- Am patul meu. - Un bărbat la vârsta ta
poate să se culce din când în când altundeva. Fă asta.
- Vreau să nu mai vorbim despre asta. - Nu e un secret pentru nimeni
că îmi place de tine, Zachary. Îmi place de tine, știe toată lumea.
Ei bine, nu văd cum să te ajut când toată ziua vorbești în gura mare despre asta.
N- am spus asta niciodată în gura mare.
Sunt cinci ani de când sunt văduvă. Și am fost o bună soție
dar nu vreau să fiu tot o bună văduvă. Decide-te cât încă sunt dispusă.
Sunt dispusă.
Eu... Știi că trebuie să am grijă de fratele meu.
Nu poți continua să fii mamă și tată toată viața.
În caz că nu știi. Nu se mai uită nimeni la tine cu cât trece vremea.
Nu știu de ce îmi pierd timpul cu tine.
- Mă vrei sau nu Zachary Teller? - Păi, eu...
nu știu nimic despre căsătorie și de lucruri din astea.
Te voi învăța eu, orice vrei să știi.
- Nu e așa de greu. - Nu știu...
Vine cineva. N-am văzut atâtea mașini ca azi.
Să nu uiți de acoperișul meu!
Avem multe fotografii foarte clare.
În care nu sunt supraviețuitori. Am urcat cam la a 4.500 metri,
iar epava se afla cam la 3600 metri sub noi.
- Bună, Zachary. - Ce se întâmplă?
Un avion s-a prăbușit pe munte noaptea trecută.
Unul dintre cele mai mari, cu pasageri.
- O catastrofă, toți morți. - Morți, toți morți.
Spuneau că venea din India.
Dă-ți seama, au făcut atâta drum din India că să cadă aici.
- Imaginați-vă asta. - Nimic acolo?
Pe toată fața asta nu-i nimic. Probabil că a căzut pe partea cealaltă.
- Asta spuneam. - A fost localizat de un avion.
- Morți, toți morți. - Alo, mașina de salvare, mașina de salvare.
Mă auzi? Terminat.
Ce-s toate astea?
Toți oameni ăștia au venit pentru tine de la compania aeriană.
Cei mai mulți s-au dus la școală pentru o ședință.
La școală.
Au adus o echipă de salvare să urce pe munte.
- De ce dacă nu e nimeni viu? - Ca să recupereze poșta.
Probabil, sunt scrisori importante acolo.
Unde e stăpânul oilor, să le ducă de aici. Vă rog !
Sunt ale mele. Am să le duc.
- Te ajut, Zach. - Mulțumesc.
Urgent pentru mașina salvării.
Avionul de recunoaștere neagă existența supraviețuitorilor.
Spun din nou, nici unul.
Dă-mi-I să vorbesc.
Mărirea fotografiilor dă detalii de-a lungul crestei.
12 pasageri au fost proiectați în afară datorită impactului
și 4 corpuri sunt vizibile la coada avionului.
Vom reveni cu informații. Terminat.
CW către mașina salvării. Am organizat echipa de salvare.
Pleacă în dupăamiaza asta cam într-o oră.
Vor urca până la ghețar.
De fapt urcarea va începe mâine dimineață.
Mașina salvării către CW, am înțeles. Terminat.
Zachary!
A căzut un avion pe munte. Ai auzit?
Da, am auzit la hotel. Au nevoie de voluntari.
Au o ședință în școală.
Au nevoie de oameni, poți să-i întrebi dacă mă iau și pe mine.
- Chris, au nevoie numai de cei mai buni. - Poți să-i rogi, e important pentru mine.
Trebuie să fiu cineva. M-am săturat să fiu un nimeni. Du-te și roagă-i!
- Scuzați, dle, vă rog... - Scuze, sunt ocupat.
- E vorba de echipa de salvare. - Mulțumesc, dta ai grijă de oi.
Lasă muntele pentru oameni care se pricep.
Poate nu-I cunoști. Dar el urcă muntele de când avea 12 ani.
- De la 12 ani. - El și tatăI lui.
- Ei au fost primii care au urcat muntele. - Doar el a urcat singur.
- Singurul. - Da.
Ești Zachary Teller?
Ai auzit de mine?
Da, sigur c-am auzit de tine. Vino cu mine.
Grupa principală va pleca imediat ce echipamentul va fi aici...
Vom înnopta lângă ghețar, aici. Apoi mâine vom merge toată ziua să ajungem la epavă.
E ceva greșit, Servoz?
Ți-am spus că nu-mi place traseul în perioada asta.
Tu de acolo, Zachary Teller. Apropie-te!
Ne gândim să urcăm pe fața nordică. Ce riscuri avem?
- Fața nordică, în această perioadă de an? - V-am spus. E un mare risc.
Se poate face într-o singură zi. Dumneata ai făcut-o într-o singură zi, nu?
Era vară... acum e toamnă.
larna e aproape. La peste 3000 de metri totul e acoperit de ghiață,
exceptând fața sudică.
Se poate urca pe aici? Pare un traseu bun aproape în linie dreaptă.
- Drumul drept e bun uneori. - Trebuie să ducem provizii...
brancarde, un radio și un medic în caz că există supraviețuitori.
Ei... Ce părere ai?
- Am să am grijă pe cât posibil. - Și cât înseamnă asta?
Să presupun că va fi un punct când eu voi spune să mergem și tu nu.
Când voi spune să ne întoarcem nu trebuie să mai continuăm.
Ăsta nu-i un lucru bun. Dumneata ce spui, ne duci sus?
- Nu mai urc de mult. - Doar vorbești.
- Prea mult, poate. - Da, cred că prea mult pentru un om
care nu vrea să-și amintească trecutul.
Am venit doar să rog ceva, pe Nicholas.
Pentru a ajunge sus ai nevoie de oameni și fratele meu vrea să vină cu tine.
Dacă vii și tu cu el Zachary, eu vă însoțesc.
Ăsta nu-i un răspuns.
Îmi pare rău Zachary. Vino cu noi.
Nu mai urc, știi asta Nicholas.
Mi-aduc aminte că am citit despre el.
De ce nu mai vrea să urce? E un tip de laș?
- ÎI chem înapoi și poți să-I întrebi! - De ce nu mai vrea să urce?
A căzut de pe munte de trei ori. De fiecare dată a fost mai rău.
Ultima dată un om a murit.
Are o idee despre munte și nu vrea să și-o scoată din cap.
- Are ideea că muntele nu-I vrea. - Ai și dta vreo idee ca asta?
- Nu. - Urcăm pe fața nordică.
- Servoz a spus nu. - Știi despre ce-i vorba.
- Atunci... - Doi oameni au murit la acea urcare.
- Știu de ce n-ai mai urcat de atunci... - Nu ești tu cel care să ia decizia
și nici Nicholas. - Acum toți sunteți împotriva mea.
Și tu nu faci nimic pentru asta. Înainte însemna ceva să fii fratele meu.
Acum nu.
Haide, haide.
Vor urca până la primul vârf cu stația de radio
ca să fie în legătură cu Servoz la ghețar.
Până la urmă urcă pe fața nordică.
E un lucru bun că nu te-ai dus cu ei. Nu știu de ce vrei să mergi cu orice preț.
Aveam un motiv.
- Acum nu contează. - Alți morți pe munte...
Nimic de făcut, iar noi nici atât. Cu ceva timp în urmă tu i-ai fi condus.
- Crede-mă, Servoz știe să-i conducă. - Și câștigă bani buni cât pentru doi.
Nu pentru asta. Nu se iau bani pentru lucruri din astea.
Uite aici. Știam că am să-mi amintesc.
Calcuta, India. De unde spun ei că a venit avionul.
Și este și în cartea de geografie.
Au case arătoase și copaci care cresc la căIdură.
Palmieri.
Palmieri, așa e.
Imaginează-ți! Avionul ăsta a făcut atâta drum ca să ajungă aici.
Trebuie să fi fost un drum lung.
- Cam vreo 4000 mile. - 4000 mile.
Și doar două mile de aici până în sat, dă-ți seama.
E la capătul pământului.
Obișnuiam să te învăț din cartea asta înainte de a te duce la școală.
- Nu m-ai învățat prea mult. - Nici eu nu știam prea multe.
Aveam 14 ani când am început să muncesc. Eram om mare când te-ai născut
și mama a murit. N- am avut prea mult timp pentru învățătură.
- Pare să fie așa. - Sunt sătul de câte ori te-am auzit
cum ai avut grijă de mine și m-ai crescut.
De când m-am născut îmi spui cum m-ai crescut.
Ce se întâmplă? Te neliniștește ceva?
Nu-mi place să fiu un sărac. Nu vreau ca unii să mă numească, băiete"
doar pentru că-mi dau un sfat fără să știe ce mă frământă.
- Nu vreau să se râdă de mine. - Niciodată n-am râs de tine.
Nu te mai zbați. Când câștigai bani eram cineva ca frate al tău.
Când eram ghid și duceam oamenii pe munte. Acum totul s-a terminat.
Doar pentru că un englez a murit.
Nu văd diferența dacă ați fi căzut amândoi.
Tu trăiești și el a murit. E doar chestiune de noroc.
Eu am fost cel care a căzut și I-am tras după mine. A fost surprins.
Îmi amintesc. Când am căzut m- am uitat la fața lui.
Era foarte surprins. Imaginează-ți, eu Teller căzând așa.
Era ultimul lucru la care s-ar fi așteptat. Și eu la fel, în treaba asta.
Nu mai urc niciodată. Muntele m-a avertizat. Nu mă vrea.
E doar o idee a ta.
A fost doar un colț de stâncă care te-a lovit.
Nu poți să știi ce s-a întâmplat.
Muntele m-a avertizat. Nu mai urc.
leși afară!
Ele nu știu. Fi mai bun cu ele Chris. Unele dintre ele au pierdut mieii.
- Le dor ugerele. - Nu mai suport să trăiesc așa.
- Ce mai e? - Avem nevoie de bani.
Mi-a venit o idee. Am vrut să-ți spun după-amiază când te-am văzut.
- Putem să aranjăm... - Ce?
Putem să vindem casa. Am vorbit la hotel despre asta.
Vor să deschidă o nouă pistă de schi. Au nevoie de locul ăsta.
Să vindem?
- Să vindem casa noastră? Să vindem?! - Despre ce crezi că vorbesc?
Dar asta-i casa noastră. Ne-am născut aici. Tu și eu.
TatăI nostru și tatăI lui.
Uite, uite ce-a spus.
Făcut de mâna lui Jack Teller la 1763.
Cu ajutorul lui Dumnezeu. E casa lui. El a ridicat-o.
- Nu-i a noastră. - Ascultă, mereu îmi amintești
cum m-am născut și mama a murit și înainte de-a muri a spus:
Numele lui e Christopher, să ai grije de el
- Așa a spus. - Atunci ai grije de mine!
Vinde casa cum îți spun. Am nevoie de permisiunea ta. Dă-mi-o!
Nu.
Cum adică spui nu?
Poate acum înțelegi că asta vreau. Asta vreau, voi vinde locul.
- Durează mult pentru semnarea hârtiilor. - O lună, poate mai puțin.
- Poate te răzgândești. - Nu vreau să mă răzgândesc.
Avem nevoie de timp să ne mai gândim.
- Nu înțelegi că vreau să vând locul ăsta? - Înțeleg.
- Și spui da? - Spun nu.
- Oh, nu. - Nu face asta...
Să nu mă mai lovești din nou.
- Ce vrei să faci Chris? - Mă duc în oraș să mă îmbăt.
Isuse. Nu. Nu te duce să te îmbeți.
Nu pleca Chris. Chris, nu! Poate mai putem discuta, Chris.
Poate ne gândim la ceva.
Chris! Întoarce-te! Nu e bine să te îmbeți.
Servos. Servoz e mort.
Nu te aud.
Servoz. Servoz e mort.
Servos... e mort?
E mort, Zachary. Pe munte. Ne-au anunțat prin radio.
Echipa de salvare va coborî într-o oră... de la ghețar.
- S-a întâmplat în dimineața asta. - Ah, Servos. Era cineva.
Am urcat de multe ori împreună. Era un om bun.
Ascultă, vor aduce corpul jos, așa au spus prin radio.
Vrei să mergi cu mine să-i întâmpinăm?
- Cum s-a întâmplat asta ? - Nu știu, n-au spus.
- Vrei să vii cu noi? - Nu pot să înțeleg.
Un om nu poate să cadă așa...
când e legat cu ceilalți. Ceva trebuie să se fi întâmplat.
Știi că Servos nu voia să urce pe fața aia. Toată lumea știa asta.
Cei din sat vor fi furioși. Ar fi mai bine dacă vii cu noi.
Zachary!
Au aflat până acum ce s-a întâmplat?
Doar că a căzut într-o crevasă.
- Soția lui se simte foarte rău. - Mergem acolo sus să-i întâmpinăm.
- L-ai văzut pe fratele meu? - A fost toată noaptea
la cafenea, spunea cineva. E încă acolo.
- Bea? - N-am fost acolo să pot spune.
- Pot să trimit pe cineva să-I caute? - Nu, dacă a băut, nu.
- Au plecat de la ghețar. - Da, îi văd.
I- am urmărit toată dimineața, când urcau.
Au căzut pietre tot timpul. Ai avut dreptate cu fața nordică.
Servos n-a vrut să meargă pe drumul ăsta.
N- am avut de ales. Trebuia să ducem mult echipament.
Poate ai văzut cum s-a întâmplat?
Aș vrea să știu cum s-a întâmplat.
- Cum s-a întâmplat? - Nimeni nu e vinovat, Zachary.
- L-am întrebat pe el. - Da, ai dreptul să mă întrebi.
Am urcat până la stâncile hornului, aproape de ghețar. Puțin mai jos...
Panta e abruptă. Sunt o mulțime de crevase.
Știu locul.
Traversam o punte de ghiață.
Trei oameni la o frânghie. Servoz conducea.
- S-a rupt sub el. - Cine a fost al doilea la frânghie?
Eu. Era pe muchia rupturii...
Când I-am văzut căzând am înfipt pioletul în gheață, dar nu destul.
Smucitura m-a aruncat spre margine. M- am atârnat de piolet.
Îmi pierdusem aderența. Al treilea om nu putea să ne țină pe amândoi.
Servoz era sub mine balansându-se și privind în sus...
Cred că a văzut că alunecam...
și a tăiat coarda.
Acum știe ce a vrut să știe. Nu mai e nimic de spus.
Erau buni prieteni. El și Servoz.
Ați transmis prin radio?
Un raport detaliat. Acum putem pleca.
Ordinul e să abandonăm căutarea avionului.
Presupuneam. E greu să pierzi pe cineva.
Nici un semn de viață, nici un supraviețuitor.
Avionul va fi acolo până anul viitor.
N- am pornit cu dreptul, de la început. Și iarna e aproape.
Ne vom întoarce în primăvară.
Servoz...
- Unde ai fost? - Să-I pregătim pe Servoz.
- Știi? - Da, cum să nu.
Vrei ceva de mâncare?
Aici.
Zachary, uită-te la asta. Știi unde e?
O poză. Mă crezi prost?
Oh, nu fi supărat pentru noaptea trecută. Să uităm noaptea trecută.
Asta e important.
A fost luată dintr-un avion, deasupra muntelui.
Sunt resturile avionului care s-a lovit.
Uite. Se pot vedea corpurile.
- Zece metrii mai sus și ar fi trecut. - Știu locul ăsta de pe munte.
Știam că știi.
Nu crezi că Servos ar fi trebuit să meargă pe fața sudică?
Au avut prea mult echipament pentru fața aia.
Tu ai urcat pe fața sudică de opt ori.
Se poate urca în această parte a anului?
Roca e încă bună fără prea multă ghiață.
Se poate face...
- E posibil să se ajungă la epava avionului? - Nu cred.
În caz contrar oamenii ăia n-ar fi abandonat.
Dacă cineva ar fi putut urca, acela era Servoz.
Nu mă gândeam la Servoz. Mă gândeam la mine și la tine.
- Cum adică la mine și la tine? - Putem să urcăm. Doar noi doi.
Am putea ajunge foarte bine la epavă.
Numai cu cele necesare pentru urcat.
Și atunci de ce cineva trebuie să urce acolo?
Nu sunt decât cadavre, lucruri rupte, poștă...
Toate vor fi acolo și anul viitor. Vor urca iarăși pe altă parte la primăvară.
Știi că am vrut să urc cu Servoz. Sunt mulți de la compania aeriană.
De ce crezi că sunt atât de agitați să ajungă sus?
Toți din hotel vorbesc despre asta.
- Avionul căra aur. - Aur?
Aur. O mare încărcătură de aur pentru Anglia. Multă lume spune asta.
- Nu trebuie să crezi tot ce auzi. - Gândește-te la pasageri.
Chiar dacă în avion nu e aur, gândește-te la pasageri.
Fiecare avea bani la el.
Trebuie să fie bogați ca să călătorească cu avionul.
- Și ce să facem noi cu ei? - Îi putem lua de la ei...
- Să luăm bani de la...? - La ce le mai folosește?
Ce să mai cumpere cu ei? La primăvară nu va mai fi nimic.
Zăpada și gheața vor distruge totul.
De ce să lăsăm banii acolo? Înainte să se piardă.
Bijuterii, ceasuri, aparate foto.
Dacă nu mergem să le luăm, cineva o va face.
Toate astea sunt ale nimănui, Zachary. și sunt acolo.
Lasă-le să rămână acolo.
Dacă luăm banii nu mai trebuie să vindem casa.
Poți chiar s-o repari așa cum ți-ai dorit mereu.
Poți să faci un grajd nou, să mai iei oi... 50, 100 de capete.
- Nu urc acolo. - Crezi că te-aș fi rugat să mă duci sus
dacă n-aș fi avut încredere în tine?
Ești transpirat.
Numai gândindu-te la banii morților te fac să transpiri.
Mă joc cu mine însumi.
E vina mea că ai ajuns așa.
Cândva trebuie să fi făcut ceva greșit de ai ajuns așa.
Nu vrei să mă duci acolo sus?
N- am mai urcat de 10 ani.
Destul pentru un om ca să îmbătrânească.
În plus, mâinile mele nu mai sunt la fel de puternice cum au fost.
Muntele e împotriva mea. Asta, ar fi de ajuns.
Și cu toate astea mai e un lucru.
Cel mai important lucru.
Nu e drept.
Nu e nimic în tine să-ți spună că nu e drept?
Vrei să te duc în vârful muntelui
fără nici un simț pentru Dumnezeu să furi din buzunarele unor morți?
Acești bani înseamnă totul pentru tine?
Aș face și mai rău ca să plec de aici.
la casa. E a ta.
Vinde-o! Tot ce iei pe ea e al tău.
Fă actele și le voi semna.
- Vei fi satisfăcut de asta. - Nu e destul!
Nu înțelegi? Nu e destul. Ascultă-mă!
Amândoi am muncit toată viața și nu se vede nimic.
Acolo sus la o jumătate de zi de urcat sunt atâția bani cât n-ai mai văzut.
Cum poți să dormi când știi că atâția bani așteaptă acolo.
Pot să dorm pentru că nu-i vreau.
Ce faci?
Pregătesc echipamentul de cățărat. Ce altceva?
- Ți-am spus, nu urc cu tine. - Te-am auzit.
E- n regulă dacă nu vrei să mergi. Mă duc singur.
Trebuie să fii nebun să pleci singur.
Chiar și cu mine nu poți să fii sigur.
Mi-au trebuit 12 ani ca să găsesc drumul perfect până sus.
Ce crezi că e ca și cum ai urca scările?
Ascultă. Ascultă băiete.
O singură dată am urcat singur. O singură dată, vara.
Acum 20 de ani, când nu oboseam niciodată.
De 12 ori înainte, am coborât și m-am dat bătut.
- Am avut noroc să cobor viu. - Poate voi fi și eu norocos.
Să nu crezi că nu știu ce încerci să faci.
Încă îți închipui că voi merge cu tine, nu?
Crezi că mi-e teamă ca să te las singur.
Du-te!
Dacă era vară îți mai dădeam o șansă.
Dar nu acum.
N- ai să faci nici primul pas mai dificil. Și ai să-ți rupi gâtul.
Nu-mi pasă.
Nu înțelegi asta? Nu-mi pasă dacă-mi rup gâtul.
E- n regulă, dacă nu mergi, ești terminat.
Nu știi nimic mai bine. Eu știu ce vreau.
E în vârful muntelui ăsta.
E singura mea șansă pe care o am să plec în lume.
Și acum mă lași singur?
Nu aia. E prea veche. Nu poți să te bazezi pe ea.
O vom folosi pe cea de mătase. Mătasea rezistă la întindere.
E în camera mea lângă pat.
Ai spus noi?
Nu pot să te las singur. Ai știut asta tot timpul.
Crede-mă Zachary, nu-ți va părea rău de data asta.
- Deja îmi pare rău. - Oh, nu poți să fii așa...
Te voi duce sus pe munte.
Dar nu-mi placi pentru asta.
Poate-ți dai seama.
Uite ce m-ai adus să fac. Pentru asta nu te plac.
Du-te, adu frânghiile.
Ai grijă de echipamentul tău.
- Poți pierde orice dar nu și pioletul. - Mai știu și eu câte ceva.
Nu iau șanse pe munte.
Pe toți cei care urcă cu mine îi tratez la fel, ca și cum n-ar ști nimic.
Să n-ai prea multă încredere.
Să folosești cuțitul doar când ai probleme.
- Mi-ai dat frânghia mai puțin bună. - Tu vei fi în urma frânghiei mele.
Dacă se întâmplă ceva voi fi la capătul frânghiei tale.
Vrei să schimbăm?
- Hai să mergem. - la-o ușor. Va fi o zi lungă.
- Credeam că va fi mai ușor până aici. - Te grăbești.
- Toți se grăbesc la prima plecare. - Ești sigur că vom fi pe munte la ora 8?
Sunt sigur.
Credeam că te înșeli.
Încă nu văd muntele. Ești sigur că mergem bine?
Sunt sigur. Ai să-I vezi destul în curând.
Putem să ne întoarcem Chris, încă nu e prea târziu.
- Tu poți să te întorci dacă vrei. - Nu pot să te las să te duci singur.
Dă-i drumul, să ne mișcăm. Vreau să ajung pe munte.
- Nu. - Mănâncă, chiar dacă vrei sau nu.
- Aia e fața sudică. - Ești sigur că e drumul cel mai bun?
- E singurul drum. - Dar e sigur?
- Vrei să ne întoarcem? - Nu.
- Pe unde urcăm? - Pe acolo în sus și tot în sus.
Peste marginea zăpezii... sau încă puțin la stânga
în sus cam 10 metrii până la horn.
Folosim pitoanele acolo. Apoi ne odihnim puțin.
- Cât mai avem până sus? - Dacă totul merge bine, cam 4-5 ore.
- Acum arată-mi cum știi să te legi. - Da.
Vom sta tot timpul legați chiar și atunci când va părea ușor. Înțelegi?
E bine. E bine.
Acum. Când vom folosim pitoanele,
vreau să le înfigi bine în rocă. Înțelegi?
- Ești gata? - Sunt gata.
- Ești gata? Pot să vin sus? - Urcă!
- Până acum totul pare să fie bine. - Da.
Care-i drumul de aici?
E greu.
Ăsta-i drumul pe unde am căzut cu englezul.
- Nu-i și alt drum? - Nu.
- E numai perete drept. - Știu.
Ți-e frică?
Da.
- Nu vrei să renunți? - Nu. Doar mi-e frică.
Nu mai mult ca de obicei. E un loc rău.
- Mai sunt și altele. - Crezi că vei găsi firide?
- Poate e vreun drum mai bun. - Nu.
Nu vreau să mă tragi în jos, cum ai mai făcut...
Dezleagă-te dacă vrei. Dă drumul la frânghie.
- Va trebui să traversez singur. - Da.
Nu, vom face cum am stabilit.
Mă duc.
Ești bine?
Nu-mi vorbi. Nu acum.
- Chris, poți să vezi? - Da.
Deasupra mâinii mele stângi
ar trebuie să fie o firidă cam la 15 cm.
O văd.
- Cât de departe e de mâna mea. - Cam la 25 cm.
E departe.
- Poți să-mi vezi mâna dreaptă? - Cam la 15 cm e o firidă.
Încerc s-o ajung. Lasă frânghia un pic mai moale.
- Trebuie să-mi mut piciorul stâng. - E cea mai bună prindere.
Știu mai bine ca tine.
Ești bine?
Lasă-mă să respir.
E- n n regulă. Trimite sus rucsacurile.
Bine! Trage-le!
Gata. Acum poți să vii sus.
Ce se întâmplă?
În ultima parte.
Chiar și cu frânghia, nu m-am gândit c-am să pot.
Pe unde o luăm acum?
Hornul, privește puțin. E plin de ghiață.
Mereu e așa, cu excepția verii.
Când plouă e plin de apă.
Gheața e mai bună. Trebuie să fii foarte atent.
Servoz a știut când a luat-o pe altă parte.
Servoz e mort.
Ne odihnim?
Se formează o furtună de zăpadă.
- Dacă ne prinde aici... - Să sperăm că trece.
- Nu, trebuie să ne mișcăm. - Sunt obosit.
Poți să te odihnești, eu o iau în sus.
La început e ușor. Când începe să se îngusteze
începi să pui pitoanele. Fi atent când urci.
Să nu te încrezi prea mult.
Pentru că roca e rocă, iar gheața poate să fie doar zăpadă.
La 30 de metrii, traversăm ruptura. E cea mai dificilă parte.
Trebuie să tragi de frânghie când îți voi spune.
Începi cu piciorul stâng, altfel nu mergi bine. Înțelegi?
Înțeleg.
Ține frânghia legată!
Ești bine?
- Unde ești? - Sunt aproape sus.
- Câtă frânghie a mai rămas? - Nu te aud.
Câtă frânghie a mai rămas?
Nu mai e.
Urcă vreo 5 metri.
- 5 metri? - Da.
Mai dă-mi puțină frânghie.
Trage tare !
Nu te mișca acum! Ridică-mă!
Slăbește.
Trage!
Gata, e rândul tău acum.
Hai sus!
- Am zis: hai sus. - Bine.
Așteaptă!
Stai, nu trage de frânghie.
Mi-a prins brațul stâng.
Bine. Trage!
M- ai prins?
- M-ai prins? - Te-am prins.
Trage! Trage!
Mai slăbește puțin.
Unde ești acum?
Sunt sub al doilea piton.
Nu pot să-I ajung.
Nu mai spune asta.
Insistă. Ești aproape de el...
Am mâinile înghețate, nu pot să le ridic.
- Mi s-a pus un cârcel. - Nu-mi mai spune asta! Insistă!
Mai slăbește puțin.
- Stai! Stai, s-a prins frânghia. - Unde?
Peste la al treilea piton.
Mai slăbește puțin. Ți-am zis să mai slăbești puțin!
- Ești în siguranță? Te-ai prins bine? - Sunt bine, dă-i înainte.
Chris, ești rănit?
- Chris, mă auzi? - Nu pot să mă mișc.
Agață-te de ceva. De orice.
- Te-ai prins de ceva? - Nu pot să urc. Nu pot.
- Chris, am să te trag în sus. - Nu poți. E imposibil.
Am să te trag în sus. Ajută-te de tot ce poți.
Încă puțin.
Când ai smucit frânghia, vibrațiile m-au smucit...
M- am mișcat și m- a luat prin surprindere.
Rucsacul m-a tras în jos.
Trebuie să ieșim din bătaia vântului. Hai!
Vreau să cobor. Mă auzi? Să ne întoarcem. Doar tu mă poți coborî.
- Nu-i ușor. - Numai tu poți să mă cobori, Zachary!
Bine.
- E rău. - Cum adică, rău?
Ce-a fost mai greu a trecut. E ușor de acum în sus.
- Am putea să fim în vârf la amiază. - Mă minți ca să merg mai departe.
Nu te mint, știi asta.
Vom face tot ce vrei, după.
Dar după ce am ajuns așa departe tot ce-a fost mai rău a trecut.
Ar fi ceva rău să nu continuăm. A fost o bună urcare.
Cândva vom fi mândri.
Uite, uite aici, te-ai rănit.
Nu mai ești bun să mai ajuți pe nimeni.
Pot să te ajut, pot să te trag dacă e nevoie.
Vorbești fără să gândești, așa cum faci mereu.
Ce spun e adevărat.
- Putem fi sus la amiază? - Da.
- Și dacă nu ajungem, ne întoarcem? - Da.
- Atunci să mergem. - E ceva pentru care trebuie să fii mândru.
Am făcut o urcare bună. E pentru prima dată.
Nimeni n-a făcut-o în perioada asta a anului.
Și am făcut-o împreună. Tu și cu mine. Ceva de care ne vom aminti toată viața.
Am reușit.
E doar o plimbare de aici.
- A fost o urcare bună. - Nu poate fi departe de aici.
- Probabil în partea cealaltă îI vom găsi. - Despre ce vorbești?
- Resturile avionului. - Ce, avion...
Ah! Resturile avionului. Pentru asta suntem aici.
- Am uitat. - Ai uitat?
Pentru ce crezi că mi-am riscat gâtul ca să urc aici?
Am uitat pur și simplu. Mă gândeam numai la urcare de când am început.
Oarecum părea importantă venirea aici.
Dar nu mai știam de ce.
Eu știu ce e important pentru mine. Haide, am să-ți arăt.
Aici e! Știam că-I vom găsi.
Termină! Pleacă de acolo!
Dumnezeu să te ierte. Și pe mine că te-am adus.
Nu-i rău. Ți-am spus. Toți au aceleași lucruri:
Ceasuri la mână, inele pe degete,
bani în buzunare. La început te impresionează.
Dar oricum nu mai sunt oameni, doar lucruri.
E aproape timpul să coborâm.
- Eu n-am terminat. - N-ai luat destul?
Ăsta-i doar mărunțiș, pe lângă ce e în avion.
Ce faci?
Până la primăvară totul va fi acoperit de zăpadă.
- E mai bine ca cineva să marcheze locul. - Ești nebun.
Cum poți să faci așa ceva? Când vor veni salvatorii în primăvară
nu trebuie să știe că a fost cineva aici.
Dar e o cruce. Rupi o cruce?
Ascultă Zachary.
Toată viața ai urcat pe acest munte. În sus și-n jos, ca un nebun
rupându-ți oasele. Ducând oameni unde un om normal n-ar merge...
Acum pentru prima dată în viață când ai un motiv să vii aici,
tot ce te duce mintea e să pui două bucăți de metal împreună, jucându-te ca un copil?
Ține, pentru asta am venit.
Zachary!
- Zachary! - Nu-ți face griji, nu plec fără tine.
În avion, în partea aia. Ceva se mișcă. E ceva acolo.
- Vântul - Nu, nu, am văzut, în spate
ceva se mișca.
Zachary, ce e?
Oo.. e... adu-mi rucsacul.
Oh trebuie să fii rănită. Nu-ți fie frică, va fi bine.
Sunt eu, ai să fii bine acum.
De unde ești?
Nu te aud...
Te aud acum, dar nu știu ce spui.
Fi liniștită am să am grije de tine. Îți promit.
Zachary...
Unul dintre pasageri e încă în viață.
Trebuie să se fi târât până aici și s-a învelit singură...
Cum poate cineva să supraviețuiască după un accident că ăsta?
Probabil moare. Moare Zachary?
- Nu știu. - Moare.
Uită-te, în nas e diamant, un diamant în nas.
E indiană. Am auzit că în India, asta înseamnă foarte bogat.
E un diamant adevărat, știi asta?
- Cine crezi că sunt? - Pleacă! Pleacă de lângă ea.
Va muri oricum.
Trebuie să plecăm înainte de înserat.
Nu, nu, vom sta aici peste noapte. Coborâm mâine.
- Poate putem s-o ajutăm. - Trebuie să plecăm, Zachary.
Nu acum, atâta timp cât încă trăiește.
E bine pentru mine. Mi-ai mai dat timp.
Oh.
Știu că te doare, dar vei fi bine.
Ai să fii bine acum.
Nu înțeleg.
Încerci să-mi spui ce s-a întâmplat. Trebuie să fi fost sfârșitul lumii
când avionul s-a prăbușit și apoi ai rămas singură
și nimeni n-a venit. Dar nu-ți face griji. Totul e bine acum.
O să avem grije de tine.
Vrei să știi unde ești.
Ești pe un munte, un munte.
Pe care I-am urcat. Am urcat muntele.
- Everest? - Everest așa e, Everest.
Ca în Himalaya, da. Nu trebuie să-ți faci griji. Te duc eu jos.
Știu eu cum să te duc jos. Chiar dacă ești rănită, te duc jos.
Poftim. Acum... ești o fată bună.
Să nu-ți faci griji. Ai să ai o îngrijire bună.
Încet, încet...
- Ce vrei? - Nu mă speria așa.
- Ce vrei? - Doar mă uit. Se agravează.
S- a întors puțin.
Când m-a văzut a vrut să știe unde e. S- a întors puțin.
E pe moarte. Ți-am spus. Ești nebun încercând s-o salvezi.
Până mâine dimineață va fi ca ceilalți. Pentru mine e bine, o problemă în minus.
- Ce veri să spui? - Nimic. Ziceam așa.
Pleacă de lângă ea.
Bine.
Nu-mi pasă de ea.
Ce vrei să faci?
Să fac o sanie pentru fată.
În curând va muri, nu s-a schimbat nimic.
Va fi bine. Doctorul din oraș îi va da ceva. Se va face bine.
Încă crezi că o poți duce în oraș?
- Bine înțeles. - Nu poți. E mai rău dacă o iei cu noi.
- Vor ști că am urcat aici. - Nu-ți intră în capul ăla bolnav?
Ascultă-mă! Crezi că toți vor crede că am venit aici în excursie?
Poliția ne va verifica și ne va aresta. Asta vrei?
Dacă ducem fata în sat, trebuie să lăsăm aici tot ce-am adunat.
E timpul să plecăm. Jos de pe munte.
Să coborâm muntele.
Vei fi bine. Știu drumul.
O vom lua pe drumul ghețarului. A înghețat după furtună.
Și drumul va fi sigur și ușor. Vei fi în siguranță.
Oh.
- Ascultă! Trebuie s-o lăsăm aici. - Dac-o lăsăm aici va muri.
Va muri oricum.
Nu-i așa de rău, o vom coborî până la ghețar.
Trebuie să încercăm oricum.
Acum, va fi bine de tot.
Trebuie să-ți acopăr fața, pentru că va veni multă zăpadă.
Ai să-mi rupi mâna.
Acum nu-ți mai face probleme.
Acum ai s-o lași în pace.
Zachary, așteaptă! Zachary, te rog așteaptă-mă!
Zachary! Așteaptă!
Zachary, așteaptă!
Oh.
Îmi pare rău, doamnă hindusă, știu că te doare, dar e singura cale.
Ai temperatură?
Da, e bine. Vom merge mai departe.
Zachary! Așteaptă-mă!
Zachary, pe unde s-o iau? Cum pot să traversez?
- Nu știu. - Zachary, pentru numele lui Dumnezeu.
Pe unde s-o iau? Cum pot să trec? Pe acolo?
Spune-mi! E vreo cale? Spune-mi odată!
Nu. Nu, calea aia nu e sigură.
Minți.
Vrei să rămân aici și să mor.
Vin după tine.
Nu!
Vom fi în curând acolo.
În curând acolo.
Va fi cald, am să aprind focul, voi închide ușa și vei fi în siguranță.
Are să-ți placă cu noi, pentru că nu aven elefanți aici.
Cum aveți în India. Dar avem marmote.
Avem corbi, multe păsări, capre de munte.
Christopher a împușcat una pe munte acum două zile. Nu știu de ce.
ÎI știi pe Christopher?
E fratele meu, un frate minunat.
E prietenul meu.
L-am adus pe lume cu mâinile mele. Și i-am purtat de grije când era mic.
A murit.
lar acum sunt singur.
Auzi? Lătrat de câine.
Câinele meu. Trebuie să fie aproape.
Da.
Suntem aproape.
- L-am întrebat: Cine ești. A spus: Sunt, eu vin de pe munte.
Am zis: Ce-ai găsit acolo?
A spus: Am găsit o femeie la epava avionului.
A adus-o singur tot drumul. Apoi am urcat în mașină și am venit la primar.
Era cel mai bun lucru pe care-I puteam face...
- Avem în orășelul nostru... - Lasă discursul.
- Mai întâi unde e femeia adusă? - Sus.
Mi-ai spus la telefon că femeia care a fost adusă va trăi, ești sigur?
- Se va face bine. - Se va face bine.
- Poate fi transportată? - Dacă e nevoie...
Nu-ți face griji. Vreau să stai cu ea. Am aranjat să fie dusă într-un spital din oraș.
- Suntem gata s-o mutăm chiar acum. - Mă duc s-o pregătesc.
Îți amintești de când ne-am întâInit? Vreau să știu ce s-a întâmplat.
- Nouă nu ne-a spus nimic. - Trebuie să le spui ce s-a întâmplat.
Ai urcat singur, e bine. Dar asta nu-i bine.
Fratele meu a fost cu mine.
- Unde e acum? - E mort.
S-a întâmplat la întoarcere la crevasă.
A vrut să treacă un pod de zăpadă care s-a rupt.
- Despre ce vorbesc? - Chris a murit, căzut într-o crevasă.
După ce fratele tău a murit.. ai cărat fata singur tot drumul?
- Trebuie să fi fost greu. - Trăiește.
- Mai erau și alți supraviețuitori în epavă? - Așteptați, ridică puțin.
Asta e. Ușurel.
La revedere, doamnă indiană.
Da, sunt foarte încântat că te-am cunoscut.
La revedere.
E o fată foarte frumoasă, nu-i așa?
Zachary, te rog, încă un moment.
Înțelegi. În câteva zile voi avea toate detaliile despre tot ce-a fost.
Mai e ceva ce vreau să știu acum. Despre tine și fratele tău.
Înțelegi?
Vrei să știi de ce ne-am dus sus.
A fost ideea mea. Am vrut să furăm din avion.
Cine vrei să creadă asta după tot ce-ai făcut?
E adevărat!
Am vrut să fur din avion. Știam că sunt bani și lucruri...
Voiam să mai...cumpăr oi... lucruri din astea.
Și fratele tău?
Nu, el a fost împotrivă, m-a implorat, înțelegeți.
Dar I-am făcut să vină cu mine pentru că era fratele meu.
Așa că am urcat muntele și am găsit epava.
Apoi, când eu furam din avion, înțelegeți?
Fratele meu a găsit fata indiană.
Încă în viață și a ajutat-o.
Și apoi, de dimineață ai coborât muntele?
La început n-am vrut să aduc fata pentru că murea oricum...
Asta am spus: Dacă moare nimeni nu va ști că am furat de aici.
Dar fratele meu m-a făcut s- o aducem cu noi.
lar toți banii și lucrurile luate m- a pus să le las acolo.
"Nu sunt ale tale". Așa a zis.
Fratele meu așa a zis!
Nu sunt ale tale Zachary. "
Apoi... a început să coboare fata...
și m-a obligat să-I ajut.
Și apoi când puntea de gheață s- a rupt, el a căzut.
Și eu am continuat să vin cu fata, asta-i tot!
- I-ai salvat viața, Zachary. - Nu, fratele meu i-a salvat viața.
Trebuie să scrii asta acolo.
Trebuie să scrii asta acum.
Fratele meu a salvat-o!
Vrei să sacrii odată, acolo?
Am scris tot ce-ai spus Zachary.
Scrie tot acolo! Tot ce ți-am spus.
Fratele meu a fost un om bun.
Numele lui e Christopher Teller.
El a făcut totul. A fost ideea lui... s-o salveze.
Zachary, nu te-am auzit până acum să minți.
- Spune-i părinte. Spune-i bine. - Te aștept duminică la slujbă, fiule.
Va fi acolo. Te asigur că va fi.
Dar mai întâi să-mi repari acoperișul.
Traducera și adaptarea dobricac@yahoo.com
Sincronizare: satyr_ro